Kvazikrystal je pevná látka, jejíž strukturní jednotky (atomy, molekuly) jsou uspořádané, ale nikoli periodicky jako u tradičních krystalů. Nejsou však rozmístěny náhodně jako u amorfních materiálů. V uspořádání strukturních jednotek lze nalézt určitá pravidla, například rotační symetrie, které mohou být odhaleny pomocí elektronové nebo rentgenové difrakce. Mohou se vyskytovat prvky symetrie, které jsou u periodických struktur nemožné, např. pětičetná rotační osa symetrie (kolem jednoho bodu jako Penroseovo dláždění).
Kvazikrystaly byly fyzicky objeveny v roce 1982 izraelským fyzikem Danielem Šechtmanem.[1] V současnosti je známo mnoho desítek kvazikrystalů, které často nemají nijak exotické složení (např. Al-Mn, Al-Cu-Fe, Ti2-Mn, Al4-Fe).
The International Union of Crystallography se na základě objevu kvazikrystalů rozhodla změnit tradiční definici krystalu jako periodické struktury. Nová definice zní: Krystal je jakákoli pevná látka, jejíž difrakční diagram je bodový.[2][3]
Velké nadšení, které kvazikrystaly mezi komunitou materiálových vědců vyvolaly, však již do značné míry opadlo. Ukazuje se, že kvazikrystaly nemají žádnou výjimečnou využitelnou vlastnost a jejich aplikace nejsou na trhu.[4] Jejich nevýhodou je jejich extrémní křehkost.[5]
Kvazikrystalům jsou podobné krystalické aproximanty, které jsou ale periodické.[6]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search